24 жовтня 2019 року отримав офіційну підтримку від партії «Право і справедливість» (ПіС) перед президентськими виборами 2020 року. Пройшов перший і фінальний етап голосувань та переміг Рафала Тшасковського з результатами 10,440,648 голосів або 51,03 %.
Анджей Дуда та Лех Качинський, 16 січня 2008З подружжям Коморовських у Сеймі, 6 серпня 2015Анджей Дуда в Україні. Квітень 2022Зустріч президентів України та Польщі в Києві, 23 серпня 2022Анджей Дуда, Володимир Зеленський та Ґітанас Науседа проводять зустріч у форматі Люблінського трикутника. Львів, 11 січня 2023
Народився 16 травня 1972 року в Кракові. Він є сином Яна Дуди, інженера-електрика, професора технічних наук і місцевого урядовця, і Яніни Мілевської-Дуди, професора хімічних наук. Має двох молодших сестер — Анну та Домініку. Його дядько — політик Антоні Дуда.
У лютому 1997 року розпочав свою наукову та викладацьку роботу на кафедрі адміністративного судочинства Яґеллонського університету.
У жовтні 2001 року він був зарахований до штату відділу адміністративного права Ягеллонського університету.
У січні 2005 року здобув ступінь доктора права.
З 2006 по 2007 рік був заступником держсекретаря у Міністерстві юстиції. Колишній статс-секретар у канцелярії президента ПольщіЛеха Качинського (2008—2010), був кандидатом у мери Кракова (2010), був послом до Сейму з 2011 по 2014 рік.
Президент Польщі
Перший термін
Взяв участь у президентських виборах 2015 року. Його офіційним гаслом було «Добра зміна». Під час передвиборчої компанії Дуда обіцяв стати гарантом позитивних змін у польській політиці і казав, що стане президентом усіх поляків. Він заявляв, що нова влада не буде такою агресивною як попередня, а також обіцяв підтримувати родинні цінності, патріотизм й відчуття національної єдності. У другому турі набрав 51,55 % голосів, перемігши Броніслава Коморовського[4][5].
Під час передвиборчої кампанії заявляв, що Росія не має нічого спільного з демократією та «є першою європейською державою, яка здійснила військове втручання у справи іншої незалежної європейської держави». Він казав, що не задоволений форматом переговорів, в якому бере участь не весь Євросоюз, а лише Франція та Німеччина й не погоджується з думкою, що з Росією треба домовлятися за будь-яку ціну[6]. Разом із лідерами Хорватії та Угорщини ініціював зближення держав Центрально-Східної Європи[7].
6 серпня 2015 року склав присягу президента Польщі і офіційно обійняв посаду глави держави.[8]
15 серпня під час телефонної розмови запропонував президенту України Порошенку новий формат переговорів по Донбасу, який передбачав участь найсильніших держав Європи та сусідів України, в тому числі й Польщі[9]. 14-15 грудня здійснив офіційний візит до Києва, де провів переговори з Президентом та прем'єр-міністром України[10].
У грудні 2015 року парламентська більшість за підтримки націонал-консервативного уряду Беати Шидло ухвалила закон про призначення до Конституційного суду Польщі п'ятьох нових суддів. 9 грудня присягу нових суддів прийняв президент Дуда і заявив про створення робочої групи з реформування Конституційного суду та системи призначення суддів до нього. 12 грудня у Варшаві, Вроцлаві, Любліні та Познані відбулись багатотисячні мітинги проти президента та уряду, яких звинуватили в порушенні закону. Перед конституційним судом у Варшаві демонстранти підняли плакати з надписом «Президенте, ти порушуєш закон!»[11]. Польські судді та експерти почали звинувачувати владу у спробах підпорядкувати собі найвищий судовий орган.
Нова влада ухвалила закон про приховане спостереження, що надало поліції та спецслужбам більші можливості контролю над діями громадян у інтернет-мережі[12].
Закон про ЗМІ
7 січня 2016 року Дуда підписав закон про ЗМІ, який посилює контроль над державними медіа. Голова канцелярії президента Польщі М. Садурська пояснила це тим, що «президент зацікавлений у тому, щоб державні ЗМІ характеризувалися надійністю, чесністю та об'єктивністю». Закон передбачає дострокове закінчення повноважень членів правління і наглядової ради Польського телебачення та Польського радіо. Нові члени правління та наглядової ради державних ЗМІ стверджуватимуться міністром держскарбниці. Державна рада з питань радіо та телебачення втрачала вплив на призначення членів наглядових рад у ЗМІ. Цей закон був жорстко розкритикований ОБСЄ, Європейським мовним союзом та Асоціацією європейських журналістів[13]. 10 січня у німецькому бундестазі Європейський союз закликали запровадити санкції проти Польщі[14].
Польські журналісти, політики та активісти, які критикують владу за кордоном у Польщі почали трактуватися як донощики.
23 січня 2016 року у 36 містах Польщі відбулись протести проти ухваленого 15 січня закону про стеження. Найбільший мітинг відбувся у Варшаві. Протестувальники звинуватили владу у тому, що тепер за ними зможуть слідкувати без жодного судового контролю[15][16]. Перший президент Польщі Лех Валенса звинуватив владу в руйнування демократичних засад у країні[17][18].
Декомунізація
20 травня Дуда підписав закон про декомунізацію у якому йдеться про перейменування назви 1300 вулиць пов'язаних з комунізмом. Закон передбачає завершити декомунізацію до 2017 року[19].
Визнання Ісуса Христа королем Польщі
19 листопада 2016 р. Ісуса Христа офіційно визнали королем Польщі. На церемонію зібралися понад 6 тис. осіб, в тому числі президент Дуда та його оточення. Були присутні безліч паломників із Польщі, США, Канади та Німеччини. Заява пролунала на урочистій месі до 1050-річчя хрещення Польщі. 20 листопада акт зачитали в усіх польських церквах[20].
Інтронізаційні рухи почались на території польської держави в середині 90-х років XX ст. після того, як розпочато процес беатифікації сестри Розалії Целакувни. У текстах Целакувни знайдено запис, в якому наголошувалося, що Ісус Христос звернувся до неї з закликом визнати його «королем і господарем повністю шляхом інтронізації» на території всієї Польщі і тоді Польща буде врятована[21]. Але у 2006 р. католицька церква розкритикувала депутатів, які запропонували проголосити Ісуса королем країни. У 2011 році єпископи засудили ідею визнання Христа королем Польщі, а єзуїтська спілка виступала з контраргументами, що ще з 1656 р. «королевою Польщі» вважається Діва Марія[22].
Рівень підтримки
Станом на 31 серпня 2016 року згідно з соціологічними дослідженнями президента Польщі Анджея Дуду підтримувало 54 % поляків, разом з тим 34 % ставились до нього негативно. Це був рекордний рівень довіри до президента серед польських громадян[23]. У травні 2020 року Дуду підтримували 39 % поляків, тоді як у квітні його підтримувало 59 %, другим був мер Варшави, кандидат від опозиційної «Громадянської платформи» — Рафал Тшасковський, якого підтримувало 18 % виборців[24].
24 жовтня 2020 року в Анджея Дуди виявили коронавірус.[27]
10 листопада президент Дуда ратифікував оборонну угоду зі США, яка закріплює більшу присутність США у країні та заявив, що вибори в США не повинні впливати на відносини між країнами[28].
24 лютого 2022 року після нападу Росії на Україну президент Дуда заявив, що Росія розпочала вторгнення в Україну, яке, швидше за все, є широкомасштабним. Він назвав дії Росії безпрецедентним порушенням міжнародного права та наголосив, що такими діями Росія виключає себе з міжнародного співтовариства. Він додав, що о 05:48 ранку він провів телефонну розмову зі своїм українським колегою Володимиром Зеленським. Пан Дуда пообіцяв не залишити Україну без підтримки[29].
26 лютого пан Дуда заявив, що підтримує прямий шлях на вступ України до ЄС[30]. 26 березня Дуда під час переговорів з Зеленським закликав передати Україні літаки, танки та системи ППО[31]. Президент Польщі розцінює дії Росії як геноцид українців та вважає, що Захід має поставити ультиматум Путіну[32].
11 травня Президент Анджей Дуда виступив зі спільною заявою з президентом Словаччини Зузана Чапутова у якій йшлося про те, що вони всіляко сприятимуть якнайшвидшій інтеграції України в ЄС та надання статусу кандидата на членство в Європейський Союз вже влітку 2022 року[33] шляхом власних візитів до низки країн Західної Європи. Цьому передувало заповнення Україною другої частини анкети на статус кандидата в ЄС, про що оголосили 9 травня[34].
22 травня того ж року президент Дуда прибув з візитом до України[35]. Під час зустрічі з Зеленським, український президент анонсував особливий статус для польських громадян в Україні.[36]
З моменту початку офіційної збройної агресії Росії проти України Польща відправила Україні понад 240 танків, майже 100 одиниць бронетехніки у рамках допомоги для боротьби з російським вторгненням. Дуда піддав критиці той факт, що канцлер Німеччини Олаф Шольц і президент Франції Еммануель Макрон продовжують вести телефонні переговори з російським президентом Володимиром Путіним. Попри продовження війни Росії проти України.
15 липня Анджей Дуда підписав закон про судову реформу з правками, які ліквідовують Дисциплінарну палату. Цей орган викликав критику з боку ЄС через побоювання контролю над судовою системою з боку виконавчої влади[37].
16 листопада Анджей Дуда заявив, що падіння ракети на ферму в Пшеводові попереднього дня, через яке загинули дві людини, виглядає як «прикрий випадок», а не «умисна атака».[38]
Міжнародна політика
Погляди Анджея Дуди стосовно Волинського питання
26 січня 2018 року польський Сейм проголосував за законопроєкт про Інститут національної пам'яті Польщі, в якому передбачено кримінальну відповідальність за заперечення злочинів українських націоналістів проти громадян Польщі та заборону «бандерівської» ідеології. Згодом цей документ без поправок підтримав Сенат Польщі. 6 лютого, попри критику з боку Ізраїлю, України та США, президент Дуда підписав закон. Під час свого виступу він заявив: «Після ситуації я ухвалив рішення, що підписую цей закон і що ці положення зі статті 55-ї закону (про кримінальне переслідування за звинувачення польського народу у злочинах нацистів) набудуть чинності»[39][40].
25 лютого 2018 Адам Квятковський, держсекретар канцелярії Президента Польщі, під час заходів на вшанування жертв трагедії в селі Гута-Пеняцька зачитав лист Анджея Дуди, в якому, зокрема, стверджувалося, що «геноцид, скоєний українськими вояками і поліціянтами на службі гітлерівського Третього рейху і українськими націоналістами, призвів до знищення близько тисячі людей: польських мешканців Гути-Пеняцької, а також євреїв і втікачів із інших місцевостей Волині та Поділля, яких вони переховували»[41]. На думку краєзнавця, народного депутата Дмитра Чобота, ці звинувачення є «наскрізь фальшиві і абсолютно надумані… не відповідають справжнім обставинам справи і є не чим іншим, як грубим, безсоромним, бездоказовим і злісним наклепом на українців та недолугою спробою перекласти на них провину за каральну акцію, організовану і здійснену німецькою окупаційною адміністрацією та збройними силами Німеччини проти радянської партизанки і польського підпілля Гути Пеняцької»[42].
Колишній голова УІНП Володимир В'ятрович уважає: найвірогіднішими є дані істориків про те, що в польсько-українському конфлікті вбито близько 16 000 українців і близько 30—40 000 поляків; Президент Польщі Анджей Дуда зманіпулював кількістю жертв Волинської трагедії (100 000 загиблих поляків і 5000 — українців)[43].
Попри таку «скупу» оцінку В.В'ятровича, українська сторона ще в 2003 році оцінювала кількість вбитого цивільного польського населення в 70-100 тисяч. На думку професора Ярослава Грицака мова йде про мінімум 125 тисяч вбитих жінок, дітей та людей похилого віку.[44][45]
Ідея створення Балто-Чорноморського союзу міг би стати альтернативою до зовнішньополітичних стратегій і популярна серед виборців партії «Право і справедливість» через антиросійські й антинімецькі[en] настрої. Окрім того, він міг би балансувати керівництво ЄС, де провідну роль, після Brexit-у, отримали Німеччина та Франція. Політика цих держав до Балто-Чорноморського регіону полягає в підтримуванні «несуб'єктності» до нього і можливості досягнення компромісу з Росією за рахунок інтересів країн цього регіону. Так, на думку керівництва партії «ПіС» і її прибічників, підсумки Нормандського саміту у червні 2014 року, а також перші та другі«Мінські угоди», показали основні риси такої стратегії «геополітичного компромісу» між Берліном, Парижем та Москвою коштом України. Іншими словами, політика представників «ПіС» загалом і Дуди зокрема полягає в створенні в рамках ЄС східноєвропейського центру політичного впливу, який би міг реалізувати спільні політичні й економічні інтереси. На думку деяких політологів, така ідея була б позитивно сприйнята у Вашингтоні, як противага тандему Німеччина-Франція на тлі серйозних військово-політичних та економічних протиріч між США і Євросоюзом, а також зростаючого «євроскептицизму» і «європейського антиамериканізму».[46]
Крим
3 лютого 2024 року в інтерв'ю висловив сумніви в змозі України повернути Крим під свій контроль. Крім того, заявив що більшу частину своєї історії півострів належав Росії.[47]
Скандали
У серпні 2019 року під патронатом президента Анджея Дуди відбулося святкування 75-річчя створення Свєнтокшиської бригади, яка відкрито співпрацювала з Нацистською Німеччиною.[48] Цей вчинок спричинив протест поетів, висловлений у відкритому листі до президента — «Президент не може підтримувати культ Свєнтокшицької бригади, заплямованої співпрацею з Гітлером», який підписали Єва Ліпська, Адам Загаєвський, Єжи Кронгольд та Ришард Криницький.[49]
Головний рабин Польщі Міхаель Шудріх повернув надіслане йому запрошення на святкування 75-річчя бригади, заявивши, що «організація цих урочистостей ображає пам'ять усіх польських громадян, які загинули в боротьбі проти німців. Запрошення взяти в них участь я розцінюю як особисту образу».[50]
Нагороди
Орден князя Ярослава Мудрого I ст. (Україна, 23 серпня 2021) — за визначний особистий внесок у зміцнення українсько-польського міждержавного співробітництва, підтримку незалежності та територіальної цілісності України[51]
22 січня 2016 року Анджей Дуда під час відкриття XII симпозіуму Польського трансплантаційного товариства підписав карту донора, дозволивши після смерті використовувати його органи[52].